Lidé

výběr básní

Zicha

GRANO SALIS NETWORK

2004

www.granosalis.cz

Obsah:

Lidé

Hrníček

Mimikry I.

Přítel

Lidé

Dovolte jedné unavené duši
spočinout u Jeho nohou!

Dovolte posbírat drobky
pod stolem pánů,
dovolte nechat uzdravit
Jeho stínem!

Prosím, dovolte -
nehodným milosti být
u Jeho trůnu,
nehodným lásky
stát v Jeho záři!
…
Volání,
jež se neslo přes
hrdě zvednuté
hlavy učedníků...
"Vždyť my jsme patřili
na Jeho slávu!!!"
…
Proč mlčíš, Šimone Petře,
proč máš uplakanou
tvář ve dlaních?
…
Ta žena,
jež si odnášela domů
v dlani pevně sevřený
kousek Jeho třásní
měla neskutečně mnohem víc
než já,
která mnohdy s hrdě hlavou zdviženou
kráčím davem
nehodných...
...
Ach, Bože,
Králi králů,
odpusť mi, prosím, moji
p ý c h u !!!
A dovol mi -
být
s Tebou.

Hrníček

Budeme tiše
si povídat
doteky konečky prstů
o tom, jak moc máš
mě...

Budeme tiše
si naslouchat
doteky prameny vlasů
o tom, jak moc máš
mě...
- - -
Slunce zapadlo
za vzdálenou horu
a rozbitý hrníček zůstal v trávě.
Ozvěnou poslední výkřiky
výčitek znějí...
Až budeme
naproti sobě stát s mráčky na čele –
budeme si i tehdy tiše
vyprávět o tom,
jak moc máš mě...
rád?

Mimikry I.

Tam někde za tou tmou je slunce a jas,
tam někde za tou mlhou uvidíš tisíce krás -
když tiše kráčet budeš ve stopách mých,
když tiše naslouchat budeš slovům mým.
Tehdy se z tebe, hromádko hlíny,
stane můj pohár dokonalý
a Já propůjčím, tobě, navždy
nekonečnou hodnotu lidského bytí...

Přítel

O Příteli pro mého přítele

Na sklonku
prázdných dnů
vítr mi o Tobě zazpíval:

Tvé jméno
zůstalo v písku napsáno.
Jsi jako hladina
čisté duše
ve které se zrcadlí moje tvář.
Jsi jako plyšový méďa
který polyká moje slzy
a dívčí pláč.
Jsi můj přítel.
A já děkuji nebi,
že Tě najednou
zase mám.