POFYLUJYCB
Duch svatý v práci
Richard Novák
4.2.2007

Duch Svatý v práci

nebiblické dùrazy a jak jim èelit

Richard Novák

GRANO SALIS NETWORK 2004

www.granosalis.cz

Velkou nouzi ve sborech dnes pùsobí duch svìta, a to nejen se svou vìdou, technikou,
materialismem, manželskou nevìrou atd., nýbrž i rostoucím vzdalováním se od
jasného Božího slova Písem svatých. Moc temnosti se projevuje stále víc. Rùzné
povìry, víra v horoskopy, v jógu, spiritismus, astrologii, velká nemravnost,
lživá náboženská uèení, kult démonù, scestné náboženské horování, blouznìní
a podobné jevy se rozmáhají stále víc. Antikristova moc je na postupu. Satan
sám je takto maskovanì pøi díle.

Dnes v církvích rejdí nejen rùzná pochybená teologie, ale i rùzná pochybená
náboženská blouznìní. Církev je dnes vystavena pokušením zleva i zprava. Na
jedné stranì je tu blouznìní intelektualistické, na druhé stranì blouznìní
nábožensko-psychické.

Obojí blouznìní má spoleèné jádro: antropocentrismus. Všechno se tu
toèí kolem èlovìka, èlovìk je nejvyšší normou i ve svých náboženských názorech
a zkušenostech.

Jenže Bible nestaví do centra èlovìka, nýbrž Pána Boha, Pána Ježíše a Boží
slovo. Co k tomuto centru nesmìøuje, je blouznìním, by� to byly i vìci sebe
náboženštìjší.

Intelektualistické blouznìní je tam v církvi, kde v duchu modernistické teologie
chceme Boží vìci pochopit svým pouhým lidským rozumem a kde svým rozumem mìøíme
a posuzujeme i Písmo svaté. Lidský intelekt tu scestnì chce být nejvyšší normou
i pøi chápání Božího slova.

A je tu i nábožensko-duševní blouznìní, kde chce èlovìk se svými náboženskými
názory, city a zkušenostmi sám být normou v chápání Bible a vìcí víry. I toto
je antropocentrismem. Ale ani sebe intenzivnìjší náboženství nemùže stát nad
Písmem svatým. Proto dìlejme rozdíl mezi lidskou náboženskostí a biblickou duchovností!
Nuže, co my jako církev? Je jistì dobrou známkou, objeví-li se v církvi touha
po duchovním prohlubování. Jenže i tyto touhy mohou být hodnì lidské, zamìøené
k náboženské sebeoslavì. Vždy� první satanùv lživý pøíslib èlovìku v ráji byl
podobný: "Budeme jako bohové!" Tato ïáblova lež je dosud pøitažlivá i mezi vìøícími.

Ïábel náboženským zpùsobem dosud pokouší i nás. když si dovolí takto nábožensky
svádìt i samotného Pána Ježíše. Vždy� mu tehdy také nabízel samé na pohled duchovní
vìci: "Ježíši, uèiò božský div, z kamení chleba! Božským zpùsobem dokaž. jak
jsi veliký! Spus� se dolù a dolož svou náboženskou mohutnost! Sestup z køíže
a dokaž, co jsi! "

Satan podobnì pracuje i dnes mezi vìøícími. A mnozí ve své jinak upøímné touze
po duchovním rùstu propadávají mnohému náboženskému a ne biblickému blouznìní.

Chceme se tu proto obírat stále aktuální otázkou darù Ducha svatého, speciálnì
daru glosolálie, mluvení jinými jazyky. Chceme znovu slyšet, co o tìchto vìcech
pøesnì øíká Nový Zákon. Co zní v pøesném souzvuku s Biblí, toho se musíme vzdát,
by� to byly i divy a zázraky a mocné náboženské senzace.

Stále znovu se ve sborech vynoøuje jev urèité nebibliènosti, duchovní nestøízlivosti
a nebdìlosti. Nábožensko-duševní vìci se zamìòují za duchovní a ztrácí se biblicky
vytøíbený pohled na ïáblovy náboženské svody a machinace. Ztrácí se ostrá hranice
mezi duchovnem a duševnem.

Vždy� i náboženské duševno èlovìka je souèástí lidské tìlesnosti. I mnohé náboženské
prožitky je nutno øadit do sféry tìlesnosti, nebo� i pohané disponují citovì
silným náboženstvím.

Jeden kazatel velmi ostøe a správnì øekl, že tam, kde necentruje všechno
ke Kristu, tam je to špatné, by� byl centrem i sám Duch svatý, a jeho dary!
Vždy� z Bible víme, že i Duch svatý má oslavovat Pána Ježíše (J 16,1-4) On,
Pán Ježíš má být støedem všeho a nic jiného!

Kdekdo se dnes odvolává na Ducha svatého, na jeho dary. Dokonce vzniklo další
hnutí, charismatické. Ale je otázkou, jak se díváme do Písma svatého
a jak v nich zkoumáme, co Boží slovo pøesnì øíká o Duchu svatém a jeho darech.
Není vše z Ducha svatého, co má silnou náboženskou intenzitu duševního prožitku.
Proto máme duchy provìøovat. K tomu nemáme jiného mìøítka než Bibli, a ne své
samo vyrobené náboženské systémy.

Dnešní matoucí pluralismus takovému nebiblickému poèínání jen napomáhá. Kde
není v centru Pán Ježíš a jen Pán Ježíš, tam je všechno v nepoøádku, by� se
dìly i divy a zázraky. Proto ani náboženská glosolálie nemusí vždy být tím,
co chce Pán Ježíš. Pán Ježíš nám nikde nedal pøíkaz k mluvení jazyky, ale dal
nám pøíkaz k misijní práci.

Timto slovem jsme si dali posloužit a ono nás silnì vybízí k misijní práci
mezi nevìøícími lidmi Vždy� Pán øekl: "Pøijmete moc Ducha svatého pøicházejícího
na vás a budete mi svìdkové." O køeèovitém vynucování si na Duchu svatém daru
jazykù nám Pán Ježíš nepøikázal nic.

Satan chce, abychom se toèili kolem sebe a svých náboženských zážitkù zpestøených
vynucenou glosolálií, a tak na všechnu misijní práci zapomnìli. Stále se obíráme
svými náboženskými zážitky, které navíc vydáváme za vìci Ducha svatého, zatímco
pøemnozí nevìøící lidé od nás ještì neslyšeli, co je to cesta spasení.

Téma tedy zní : "Duch svatý v práci - nebiblické dùrazy a jak jim èelit." Je
jasné, že tu nemohu pojednávat o veškeré práci Ducha svatého, jak o ní mluví
celá Bible. Zastavme se jen u urèité výseèe širokého okruhu práce Ducha svatého,
a to v oblasti jeho darù, hlavnì posledního z darù Ducha, jímž je glosolálie
èili mluvení jazyky. Uvedeme si proto tyto dary Ducha, jak je pøesnì uvádí Bible
v 1 Kor 12, 4-11. Tam èteme: "Rozdílní pak darové jsou, ale tentýž Duch. Jednomu
každému dáno bývá zjevení Ducha k užitku. Nebo nìkomu dána bývá skrze Ducha
øeè moudrosti , jinému pak øeè umìní pode téhož Ducha, jinému pak víra v témž
Duchu, jinému darové uzdravování v jednostejném Duchu, nìkomu pak divù èinìní,
jinému pak proroctví, jinému pak rozeznání duchù, jinému pak rozliènost jazykù,
jinému pak vykládání jazykù. Ale to vše pùsobí jeden a týž Duch, rozdìluje jednomu
k a ž d é m u obzvláštì jakž ráèí". Apoštol Pavel tu vypoèítává devatero darù
Ducha svatého. Tento výèet není úplný, nebo� ve verších 28-30 pøipomíná apoštol
další práci Ducha svatého a jeho dary. Èteme: "A nìkteré zajisté postavil Bùh
v církvi nejprv apoštoly, druhé proroky, tøetí uèitele, potom moci, potom dary
uzdravování, pomocníky, správce, rozliènost jazykù. Zdaliž jsou všichni apoštolé?
Zdali všichni proroci? Zdali všichni uèitelé? Zdali všichni divy èiníí Zdali
všichni mají dary uzdravování? Zdali v š i c h n i jazyky mluví? Zdali všichni
vykládají? "

Zde nesmíme pøeslechnout 11. verš, mám-li mluvit o práci Ducha svatého: "Ale
to v š e pùsobí jeden a týž Duch rozdìluje jednomu k a ž d é m u obzvláštnì,
jakž r á è í . " ,

Ještì jednou si všimnìme poøadí tìchto devíti darù Ducha svatého:

1. dar øeèi moudrosti; je mínìna Boží moudrost dle 1 Kor 2 6-7

2. dar umìní èili poznání; v biblickém smyslu jde o poznání Boží
a jeho spásy

3. dar víry; nejen víry ke spasení, nýbrž víry jakožto zvláštní
moci která dovede i hory pøenášet

4. dar uzdravování, jenže v jiném smyslu než se tomu rozumí dnes,
kdy tzv. charismatiètí uzdravovatelé poøádají masová shromáždìní a už pøedem
ohlašují veliká uzdravování; ale o takovém dìlání senzace Nový zákon nic neví

5. dar divù èinìní

6. dar prorokování ve smyslu vzdìlávání církve (1K 14, 1-4)

7 . dar rozeznávání duchù schopnost rozeznat, co je z Boba a co
z ducha cizího, démonického. Zvláštì dnes má církev tohoto daru tolik zapotøebí
(21: 11, 14)

8. dar rozlièných jazykù

9. dar výkladù jazykù.

Na základì tohoto seznamu darù Ducha svatého by se každý sbor mìl zkušovat,
zda dává tomuto pùsobení Ducha svatého vždy plný prostor, a to v duchu Písem,
aby bylo potlaèováno lidské pokušení udìlat z tìchto darù záležitost davové
psychózy a ukájení senzacechtivosti.

Ap. Pavel neúnavnì zdùrazòuje, že v š e c h n y tyto rozmanité dary pocházejí
z j e d n o h o Ducha svatého. Takže kdo má dar poznání je právì tak nositelem
køtu Ducha svatého jako ten, kdo má dar prorocký nebo dar jazykù.

Je dùležité si všimnout, že k a ž d ý vìøící má dar Ducha v j i n é m obdarování,
a že žádný jednotlivec nemùže mít v sobì v š e c h n y dary soustøedìny. Èteme:
"N ì k o m u dána bývá skrze Ducha øeè moudrosti, j i n é m u pak øeè umìní
podle téhož Ducha, j i n é m u pak, n ì k o m u pak....- atd.

Škoda, že právì toto neberou na vìdomí mnozí vìøící, kteøí køeèovitì až fanaticky
vyvíjejí ohromné úsilí, aby za každou cenu všechny tyto dary soustøedily na
svou osobu, hlavnì poslední dar, dar jazykù. Bible zde mluví jinak: „Duch pùsobí
a rozdìluje jednomu každému o b z v l á š t n ì jakž ráèí“ (1K 12, 11).

Z toho jednoznaènì vyplývá, že my lidé nemùžeme na Duchu svatém nic vynucovat,
také mu nemùžeme urèovat, kterými dary musí obdarovat právì nás. Takové vymáhání
zvláštì ve vìci daru jazykù je nebiblické a jen náboženským blouznìním k sebe
vyvyšování, kdy chceme nìèim být a èasto podléháme satanovu svádìní: „Budete
jako bohové“.Všimnìme si i toho, že apoštol rozlišuje mezi hodnotou jednotlivých
darù Ducha, jak vyplývá i z 1K 12 4. Nejcennìjší jsou ty dary Ducha, které
jsou z užitku celé církve. Také 1K 14 o tom pojednává. Nepøehlédnìme, že
dar jazykù je v biblickém poøadí opravdu uveden až na posledním místì.

Tato glosolálie - mluvení jazyky , bývá nìkterými vìøícími pøedùrazòována,
ale ve skuteènosti není vìcí hlavní a nepatøí mezi dary nejpøednìjší. Apoštol
zámìrnì øadí dar jazykù na poslední místo, a èiní tak i ve druhém svém výètu,
nebo� korintským sbor tehdy propadl nesprávnému pøeceòování tohoto daru glosolálie.

Ostøí Pavlových výrokù je zamìøeno hlavnì proti duchovní pýše, která zneužívá
darù Ducha k povýšeneckému postoji. Vždy� jednotlivý dar nesmí být povýšen
na nìco, èim není; nesmí z nìho být uèinìno jediné a výluèné znamení tzv . køtu
Duchem svatým!

Také není zcela biblické takové poèínání, kdy se vìøící èlovìk neustále ptá:
"Jak obdržim Ducha svatého?“ Toto je nebiblický anachronismus. Vždy� Duch svatý
byl už dávno a jednou provždy dán, tehdy o letnicích, když byl vylit na celou
církev.

Proto naše otázka musí znít jinak, máme se ptát, jak se tomuto již danému Duchu
svatému máme otevírat, podøizovat, jím se dát naplòovat a jak žít, abychom ho
nezarmucovali a neuhašovali. Proto se pøíštì u této závažné vìci køtu Duchem
svatým zastavíme. Bedlivì si všímejme, jak Písmo o tom pøesnì mluví a nepøehlédnìme
ani ty nejmenší detaily biblického podání.

Køest Duchem svatým

Ve vìci køtu Duchem svatým bylo už namluvenou a napsáno mnoho blouznivého tvrzení.
Pøedevším si tu pøipomeòme, že Bible nic neøíká o nìjakých "druhých letnicích",
o nìjakém "druhém požehnání" èi "pozdním dešti", nýbrž mluví o "naplnìní Duchem
svatým", jež se dìje hlavnì v souvislosti s pokáním a uvìøením.

Sám "køest Duchem svatým" byl na církvi jednou provždy vykonán o letnicích.
To byl onen køest Duchem svatým, ono vylití Ducha svatého, jež se již neopakuje,
jako se neopakuje ukøižování Pánì nebo zmrtvýchvstání z hrobu.

Proto dnes prosit o nové letnice je totéž, jako bychom prosili o novou betlémskou
událost èi novou událost velkopáteèní. Obojí, jak vylití Ducha svatého, tak
tudíž i køest Duchem svatým, obojí se už stalo v ono dìní na poèátku církve.

Církev Kristova pøijala køest Duchem svatým hned na svém poèátku a ten platí
navždy. Èeho však my znovu a znovu potøebujeme, je "naplnìní Duchem svatým".
Tohoto nového a nového naplnìní a braní úèasti na Duchu svatém tolik potøebujeme.
O to stùjme. Avšak vybízet nìkoho k tomu, aby prosil o køest Duchem svatým,
o nové letnice, to je poèin sice náboženský, ale ne biblický.

Co se týká vlastního pojmu "køtu Duchem svatým", pak se podle nového zákona
mají vìci následovnì: Ve Skutcích se mluví o pìti historických událostech "vylití
Ducha svatého", ale z nich jen dvì jsou oznaèeny jako "køest Duchem svatým".

1. událost je pøípad køtu Duchem svatým ve Sk

2, kdy byli takto "pokøtìni" vìøící z Židù (Sk 1,5) 2. událost je køest Duchem
svatým ve Sk 10, kdy byli takto "pokøtìni" vìøící z pohanù (Sk 11,15a).

V této dvojí události Pán Ježíš jakožto Hlava církve "pokøtil Duchem svatým"
jednou provždy nejprve židovskou èást a potom pohanskou èást své církve.

Co se týká ostatních tøí událostí dání Ducha svatého vìøícímu v Samaøí (Sk
8,17), potom Saulovi (Sk 9,17) a vìøícím v Efezu (Sk 19,6), tu se mají vìci
tak, že se to dìlo vzkládáním rukou. Pøi tomto aktu jde o to, že je tu vyprošováno
spoèinutí Ducha svatého již vylitého o letnicích.

Jinými slovy, jde tu o prosbu za novì uvìøivší lidi, aby i oni mìli podíl na
onom vylití a køtu Duchem svatým, které se jednou provždy stalo tehdy o letnicích.

Ani tady se letnice už neopakují, ani onen tehdejší køest Duchem svatým, nýbrž
je tu zapojení a vzetí úèasti na moci tehdejších letnic a na moci a požehnání
tehdejšího køtu Duchem svatým, jímž byla pokøtìna celá církev a v ní všichni
jednotliví lidé, kteøí uvìøili a ještì uvìøí. Toto jednoznaènì vyplývá z 1K
12,13:"Skrze jednoho zajisté Ducha my všichni v jedno tìlo pokøtìni jsme..."
Sloveso "pokøtìni" je tu v èase minulém.

Každému novì uvìøivšímu èlovìku, tedy nám všem, se dostává možnosti nového
prožití moci této tehdejší události køtu Duchem svatým tak, že mùžeme jím být
znovu a znovu naplòováni a zmocòováni.

Projevy (znamení) pøijetí Ducha

Stále se vyskytují køes�ané, zvláštì v tzv. charismatickém hnutí, kteøí trvají
na tom, že tzv. køest Duchem svatým musí nutnì mít svùj projev v promluvení
cizími jazyky, v glosolálii. Jenže Bible uèí jinak a netvrdí, že tehdy v š i
c h n i promluvili v jazycích.

Ani ti v Samaøí tak neuèinili (Sk 8,17), ani ti z onìch tøí tisícù o letnicích.
V Novém zákonì nic o tom neèteme.

Však apoštol Pavel jasnì praví: "Zdali v š i c h n i jazyky mluví?" (Sk 12,30b).
Dar jazykù není o nic více, spíše ménì, než ostatní dary Ducha. Je proto blouznìním
uèinit z tohoto posledního daru nìjaké výluèné znamení køtu Duchem svatým. Vždy�
jsme právì èetli, že ani v prvotní církvi nemìli všichni tento dar jazykù. Což
tedy nebyli snad pokøtìni Duchem svatým, když nemìli jazyky?! Takový závìr by
byl absurdní. Ano i oni byli pokøtìni Duchem svatým, jenže obdrželi jiný dar
Ducha než dar jazykù!

Dosud pøemnozí velikáni v díle Boží církve tento dar jazykù nemají, ale pøesto
mìli a mají úèast na køtu Duchem svatým, na moci Ducha svatého. Ani o knížeti
kazatelù Spurgeonovi neèteme, že mìl dar jazykù a nemìl ho ani velký evangelista
Moody a mnozí jiní velcí svìdkové.

Jakého bludu bychom se dopustili, kdybychom teï zaèali letniènì tvrdit, že
tito Boží mužové nemìli Ducha svatého, že nebyli pokøtìni Duchem svatým!. -
Pozor tedy na blouznivé ukvapené závìry!

Každý èlovìk, který plnì uvìøil v Pána Ježíše, byl souèasnì pokøtìn Duchem
svatým a zároveò obdržel nìjaký dar Ducha svatého. Nový zákon na mnoha místech
jasnì praví, že ve køetu letnic jsme byli všichni pokøtìni Duchem svatým, takže
všichni máme Ducha svatého.

Jako doklad slyšme tu nìkolik citátù z Nového zákona:

"Duch svatý dán jest nám" Ø 5,5

"Pøijali jsme Ducha synovství. Ten Duch osvìdèuje duchu našemu, že jsme synové
Boží." Ø 8,15 "I my prvotiny Ducha máme." Ø 8,23

"Bùh dal nám závdavek Ducha." 2K 5,5

"Uvìøivše, zapeèetìni jste Duchem svatým." Ef 1,13

"Bùh poslal Ducha Syna svého v srdce vaše." Gal 4,6

"A nezarmucujte Ducha svatého, kterým znamenáni j s t e ." Ef 4,30 "Ducha svatého
vylili na nás hojnì." Tt 3,5b

"A pomazání to, které jste v z a l i od nìho, ve vás zùstává." 1J 2,27

"On zùstává v nás v Duchu, kterého d a l nám." 1J 3,24

"B y l i jsme uèinìni úèastníky Ducha svatého." Žd 6,4

Právì proto, že Duch svatý už byl vylit, nemohou apoštolé vybízet církev, aby
prosila o nové vylití Ducha svatého, vždy� už byl dán o letnicích. Apoštolé
vycházejí z hotové skuteènosti, že všichni vìøící mají Ducha svatého, proto
ho nemají zarmucovat nebo uhašovat. Jasnì jsme èetli:"Duch svatý dán jest nám."

Proto nedìlejme z daru jazykù nìco, èím není! Znamením daru Ducha svatého není
jen mluvení jazyky, nýbrž i dar prorocké a svìdecké øeèi. Pán Ježíš v souvislosti
s misijní prací a Duchem svatým velmi jasnì øekl, co je znamením køtu Duchem
svatým: "Pøijmìte moc Ducha svatého pøicházejícího na vás a budete mi s v ì
d k o v é " (Sk 1,8).

Jestliže se ovšem budeme blouznivì jen hašteøit o to, zda nìkdo má nebo nemá
dar jazykù, pak sotva budeme moci jedním ramenem konat dílo na vinici Pánì!
Vždy� pøed blížícím se pøíchodem Pána Ježíše nejde o to, jak kdo mluvíme nebo
nemluvíme jazyky, nýbrž o to, jak srozumitelnì zvìstujeme evangelium hynoucím
lidem! Pán jasnì øekl" "A bude kázáno toto evangelium království po všem svìtì,
na svìdectví všechnìm národùm, a tehdáž pøijde skonání." (Mt 24,14).

Ani o Pánu Ježíši neèteme, že mluvil v glosolálii nebo že by daru jazykù pøipisoval
tak velkou dùležitost. Zato o misijní práci mluvil mocnì a vybízivì a sám ji
co nejmocnìji konal. Budeme-li èinit podobnì, nepropadneme náboženskému blouznìní,
které se nezdravì toèí kolem sebe a duchovních darù, a pøitom nevykazuje žádné
o v o c e Ducha!

Na tento rozdíl, který je mezi dary Ducha a ovocem Ducha svatého, bude ještì
poukázáno. Obojí není totéž, jak se na první pohled nìkomu snad zdá. Každé nejasno
i v tìchto detailech mùže mít za následek velké problémy.

V tzv. letnièním a charismatickém hnutí, s jeho pøedùraznìním darù, zvláštì
daru jazykù, byly vždycky urèité problémy, které pøeèasto vrcholily rozštìpením
sborù.

Zaèátkem 20. století pøišlo toto problematické hnutí z Norska do Nìmecka, kam
bylo zaneseno dvìma ženami, blouznivì horujícími pro dar jazykù (zatímco Nový
zákon pøece praví, aby v tom pøípadì žena v církvi mlèela. 1 K 14,34) a už tehdy
sebou pøineslo nedobré extatické jevy. Muži a ženy se ve shromáždìní váleli
po zemi a ve velkém vzdychání pak nastoupilo mluvení jazyky.

Proto si tu znovu pøipomeòme, že Boží slovo Písem stojí nad našimi náboženskými
prožitky a zkušenostmi. Odvolávat se na nìjaké své silné náboženské zážitky
je v tìchto závažných otázkách naprosto nepostaèující. I sebe hlubší zkušenosti
tohoto druhu nás mohou velmi klamat.

Mísíme duševní vìci s duchovními, zamìòujeme obojí a nerozlišujeme. Jenže meè
Božího slova "rozdìluje duši a ducha" (Žd 4,12). Je to blouznivý názor, že pùsobení
Ducha svatého musíme prožívat vždy v silných citových vzrušeních. Toto není
známkou plnosti Ducha! Je v tom namnoze cizí duch, jenž takové duševní vzrušování
pùsobí. Pøedivo našich vnitøních citù nemá totiž bezprostøednì nic spoleèného
s Duchem svatým! Ani pøítomnost mluvení jazyky ještì nic neøíká, zda tu je Duch
Boží pøi díle nebo duch cizí. Znovu si pøipomeòme, že glosolálie není jevem
jen výluènì køes�anským.

Dar jazykù

Mluvení jazyky, je-li z Ducha svatého, je vlastnì modlitbou, která se dìje
v nesrozumitelné øeèi, kterou byl ten onen èlovìk obdarován Duchem. Aby se obsah
takové modlitby stal srozumitelným, je zapotøebí vykladaèe. Podstatným vnìjším
znakem této glosolálie je její typická nesrozumitelnost. Div letnic se však
vyznaèoval všeobecnou srozumitelností, kdy nebylo zapotøebí žádného vykladaèe
èi tlumoèníka.

Specifickým znakem divu letnic byla s r o z u m i t e l n o s t øeèi, specifickým
znakem glosolálie je její n e s r o z u m i t e l n o s t. Jde tedy o dvì rozdílné
vìci.

Jazykový zázrak letnic je jedineèný, o jakém už nikde jinde neslyšíme. Jak
už bylo pøipomenuto, událost letnic je právì tak ojedinìlá jako událost napø.
Velkého pátku, vzkøíšení Pánì nebo nanebevstoupení. Ani tyto události ani letnice
se už nikdy neopakovaly.

Je proto nesprávné položit èlovìku otázku, zda "už prožil své letnice". Slovo
"letnice" se vùbec v Novém zákonì vyskytuje jen tøikrát, a to pouze jako èasový
údaj. Písmo svaté tomuto slovu nikde nepøipisuje nìjaký zvláštní duchovní význam.
Proto i název "letnièního hnutí" je pøinejmenším problematický.

Ale zpìt k daru jazykù. Je opravdu jen modlitbou, nic víc. Glosolálie tedy
nesdìluje lidem žádná zvláštní Boží poselství, jak se èasto mylnì tvrdí. Mluvení
jazyky je vždy mluvením èlovìka a ducha smìrem k Bohu a ne naopak. Když Bùh
chce sdìlit své církvi nìjaké poselství, pak to neèiní skrze dar jazykù, nýbrž
skrze dar proroctví, jež vychází z Písem svatých.

Mezi 260 kapitolami Nového zákona je pouze v 6 kapitolách øeè o mluvení jazyky.
To je vše. Z celkem okrajového jevu v Novém zákonì nesmíme tedy dìlat vìc hlavní.
Apoštol Pavel to sám jen potvrzuje, když v 1K 14,19 píše:"...radìji pìt slov
srozumitelných než desettisíc slov v jazycích!" - Tak malý je význam glosolálie
ve shromáždìní církve!

Richard Novák autor je kazatelem

Bratrské jednoty baptistù

eBook Info

Identifier:

POFYLUJYCB

Title:

Duch svatý v práci

Creator:

Richard Novák

Date:

4.2.2007